For tusindvis af år siden opdagede man et forfærdeligt våben-
-og krigen blev opfundet.
Vær tålmodig, Iksay. Den nyhed, du venter på, er her snart.
Vi har jaget i flere dage. Der er ingen spor efter vildt.
Gazellerne er væk ligesom grævlingerne, hjortene og vildsvinene.
Der er kun bøfler tilbage, men hvordan kan vi angribe dem?
Bare rolig, den store Zot vil ikke lade os sulte ihjel.
Men jorden har rystet længe de seneste dage.
Dyrene vejrer fare og gemmer sigi skoven.
Hvad er det, der tynger dig?
- Jeg må vælge stammens nye leder. - Du har altså bestemt dig?
Jeg er gammel. En anden må tage min plads.
En stærk og modig mand, der kan drage nytte af din visdom.
- Slap af, Vood. - Lad mig være, Ela.
Hvis du øver dig nu, er du træt, når der skal jages.
Vood vil være leder, men han kan ikke styre sig.
En kvinde har mere disciplin end ham. Hvordan skal han kunne lede andre?
Du var som ham engang.
En vild ung bøffel der udfordrede regn, torden og vind.
Med tiden er du blevet en mand.
- Det bliver Vood også. - Det tvivler jeg på, Raa.
Har du en anden i tankerne? Sig det, Iksay. Jeg må vide besked.
- Ela er mere fornuftig. - Det strider imod traditionen.
Vood er din kvindes barn. Det er ham, der skal erstatte dig.
Iksay! Iksay! Vildsvin. Mange.
- I dalen bag gravhøjen. - Hvad venter vi på!
Vood, du er ikke leder endnu. Vent her sammen med de andre.
Raa, i Zots navn spørger jeg dig: Får vi held med jagten?
Mennesker er ofte farligere end dyr.
- Du taleri gåder. Hvad mener du? - Vær forsigtig. Andre sø ger byttet.
Vær opmærksom. Jeg er med dig, uanset hvad der sker.
- Hvad er der? - Rogh! Rogh!
- Hvorfor skriger I? - Gem jer i grotten. Skrig ikke.
Fald til ro.
Iksay.
Død. Myrdet.
Store Zot, tag imod Iksays ånd.
Han var vores elskede leder, en stor jæger.
Du der straffer den modløse og belønner den tapre.
Tag imod hans ånd. Vi takker dig.
Når solen står op, skal ifølge traditionen-
-en af jer blive den nye leder af Zots stamme.
Nej!
Vood er ikke værdig til at blive leder. Han myrdede Iksay.
Han skal straffes.
Nu er det nok!
Hvad venter I på? Tag ham.
Vood har udgydt sit eget folks blod og tilhører ikke vores stamme længere.
- Vood skal jages som et dyr. - Ela har ret!
- Fra nu af er Ela vores leder. - Elal Ela!
Løb!
Pas på!
Hjælp!
Mor! Mor!
Vood!
- Hvem er du? - Jeg er Lith.
Jeg hilser dig, dalens fremtidige hersker.
- Hvor kender du mit navn fra? - Vores navne står skrevet i stjernerne.
- Hvor kommer du fra, Lith? - Fra et land bag vulkanen.
Min stamme dyrker Efferon, guden der ryster jordens indre.
Han sagde, jeg skulle forlade mit folk. Nu tilhører jeg dig, Vood.
Det er Vood.
Vood har vendt tilbage for at kæmpe.
Forsvind. Du har myrdet to af vore. Du tilhører ikke længere Zots stamme.
- Forsvar dig. - Ela har allerede besejret Vood.
Vood har fået et nyt våben af en gud. Vood er uovervindelig.
Hvad venter du på? Dræb mig som du dræbte Iksay og Raa.
Vood dræber dig ikke. Vood er generøs.
- Anerkend ham som din leder. - Nej.
Vood følger gudens vilje. Han var tvunget til at dræbe Iksay og Raa.
Med det her våben er Zots stamme uovervindelig.
Adlyd Vood. Det kræver ildens gud.
Ellers vil hans vrede være stor. Jorden vil ryste, og alt vil brænde.
Hvem anerkender mig ikke som leder?
Tag ham!
Den her gang skåner jeg dit liv.
I seks dage og nætter skal du blive i abernes land.
Uden våben, uden mad og uden vand.
Vi får se, hvordan du klarer det.
En gud gav mig det her våben. De der følger mig får et mage til.
- Vood! - Vood!
En gud ønskede, at jeg skulle finde uovervindelige våben.
Vi bliver en stamme af erobrere.
Andre må arbejde for os. Andre må forsyne os med føde.
Vi bliver dalens herskere. Vi vil vise, at den stærkeste vinder.
Vi vil indføre en ny lov. Ingen kan sætte sig op imod os.
Vi vil være hensynsløse mod alle. De der ikke adlyder, bliver straffet.
Vood! Vood!
Følg mig.
- Stop! Hvad vil du? - Ingenting. Jeg samler bær.
Vent.
Hvil dig. Sæt dig der.
- Hvad er det? - Bare rolig. Det er godt for dig.
Det er det her.
Her.
Løb! Løb!
- Smerten er forsvundet. - Godt.
- Iza. Jeg hedder Iza. - Ela.
Iza tilhører vise Mogos stamme. Hun er Mogos datter.
Vores by ligger en måne bag skoven. Ved bredden af den store sø.
Nu må Iza gå.
Vent.
Ela følger med dig.
Nu vi kan smelte den sorte sten, kan ingen standse os.
Det her er gudens våben.
Kun vi kender hemmeligheden. Afslør den ikke til nogen.
Uhr har ret. Den sorte sten giver os magt.
Ja, vi bliver uovervindelige.
Og Vood bliver vores leder.
Jeg kan ikke vente. Jeg vil kæmpe og tvinge alle til at adlyde os.
Tiden er inde. Ve solopgang begynder din færd.
Iza
Løb.
Skynd dig, Ela!
- I dalen er der en bøffelflok. - Stop.
Dræb!
Stands.
- Vi har vundet! - Vood!
Vood skåner jeres liv. Fra nu af er Vood jeres leder.
I skal adlyde ham. Alt, hvad I jager, tilhører ham.
Jagten er hellig. Ingen mand må tage en andens bytte.
- Sådan dør de, der ikke adlyder Vood. - Underkast jer. Adlyd Vood.
- Skynd dig, Iza. -lza er meget træt. Det er håbløst.
- Jeg orker det ikke. - Kom, uden for skoven er vi sikre.
Gå i forvejen.
- Iza! Kom du til skade? - Nej.
Her, tag min hånd.
Gem dig.
Det er jo Vood.
Så.
Kom.
Fremad.
Tag de kviste.
Vi går ind.
Uhr, han er din.
- Der er ikke flere. - Vi går.
- Hvem var manden med løvehovedet? - Vood. Vi tilhører Zots stamme.
Vi bor i bjergene bag vulkanen. Som små jagede vi sammen.
Hans far, den store Iksay, var vores leder.
- Men I elskede ikke hinanden? - Nej. Vood er stolt og ond.
Han foragter traditionen. Jeg indså for sent, hvor farlig han er.
- Er det ham, der har såret dig? - Ja. Vood ville ikke have rivaler.
Han vil slå mig ihjel. Han har et nyt våben og stammens opbakning.
Min far vil hjælpe dig, Ela. Du er sikker i Mogos by.
- Stands. - Du må ikke såre ham. Han er et bam.
Vær ikke bange. Jeg hedder Iza. Jeg er din ven.
- Hvad hedder du? - Daal.
Voods stamme har brug for krigere. I skal bære børn.
I tilhører alle mænd, og alle mænd tilhører jer.
Hvis de er raske, stærke og tro mod vores gud.
Guden der gav os dette: Mørkets, lysets og ildens hersker.
Guden Efferon.
Efferon. Efferon.
Se. Omkring hvert eneste bål dernede er der en nomadestamme.
Før to månefaser vil alle stammerne tilhøre Vood.
Pas på, Vood. Du kan blive en mægtig hersker, men pas på Ela.
Ela skal dræbes.
Ingen mand kan modstå det nye våbens kraft.
- Hvad er der sket? - En bjørn angreb os.
Se, der bor Mogos stamme.
Iza
- Det er til dig. - Tak, Oria.
- Far. -lza.
Spis.
Det smager godt.
Iza sagde, at du blev såret af en mand fra din egen stamme.
Såret er åbent. Du kan hvile dig her. Gæstfriheden er hellig for os.
Tak, Mogo. Jeg har det bedre. Din datter har plejet mig.
Jeg har hørt om Zots stamme, der lever I bjergets indre.
Det siges, at de spiser kød fra dyr ligesom Haags stamme.
Haags stamme findes ikke mere. Løvehovedmanden udslettede den.
Den mand kaldes Vood.
Jeg forstår det ikke. Der må være en grund til det
Hvorfor har Vood udgydt Haags blod?
Vood er værre end Rogh med de skarpe tænder.
Vood er mere grusom end bjørnen med de stærke kløer.
Han har dræbt Iksay og Raa, den vise.
Og han forsøgte at dræbe mig.
Desværre dominerer det dyriske instinkt hos mennesker ofte.
I hver eneste af os lurer det onde.
Som gør brødre til fjender.
Vi må bekæmpe ondskaben med klogskab og overtalelse.
- Vi vil elske, ikke hade. - Tror du, det er muligt, Mogo?
Alt er muligt.
Mægtige Efferon, du har skænket mig dette våben.
Med dette våben vil jeg erobre det land, der er steget op af vandet.
Landet med de lange skygger, landet der altid er grønt.
Med dette våben vil jeg erobre alle og ære dit navn.
Skynd dig ind.
Byen ligger bag skoven, ved søen.
Hvis mine øjne ikke bedrager mig, så er Ela i den by.
Denne gang slipper han ikke væk. Jeg slår ham ihjel.
Lad os komme af sted.
Ela vil have et våben. Ela vil kæmpe mod Rogh med de lange tænder.
Nej. Mogos stamme har ingen våben.
Vi behøver ingen våben.
Vilddyret ødelægger Mogos by hvis Mogo ikke forsvarer sig.
Vi kan ikke gå mod vores natur. Våben er onde.
Våben fører til blodsudgydelse, og det er dårligt.
- Livet er helligt for os. -lza, hvorfor vil han ikke forstå det?
Mogo er vis. Mogo taler Kogt.
Ela, frygt ikke Rogh. Rogh er gået.
Rogh gik, men Vood kommer snart, og Vood går ikke sin vej.
Vood vil få stammens blod til at flyde.
Mogo har ikke gjort Vood fortræd. Og Vood gør ikke Mogo fortræd.
Rogh.
Mogo du kan ikke lade udyret dræbe kvinder og børn.
- Du må forhindre det. - Ela har ret.
Lad gå. Gør, hvad du mener er rigtigt.
Skån os.
Hvor er Ela? Hvor har han gemt sig? Fang ham død eller levende.
Find ham og dræb ham.
Hold øje med hende. Hun ved måske, hvor Ela gemmer sig.
Stop.
Du kan ikke gøre noget for hende.
Vi kan ikke finde ham. Han må være flygtet.
- Led. Han kan ikke være gået langt. - Af sted med jer.
Kom Ela, før det er for sent.
Kom.
Fra nu af er Vood jeres nye leder.
Intet tilhører jer længere. Heller ikke livet. Alt tilhører Vood.
Hyld Vood, den største kriger.
- Vood, - Vood!
Hyld Vood, hyld din hersker.
- Æret være Vood! - Vood!
Kvinderne bliver i byen og arbejder. De adlyder Lith.
Mændene kommer med os.
Nu ved vi, at der er meget mad her.
Det her folk er født til at tjene.
Byen er i dine hænder, Uhr. Krigerne udskiftes hver sjette måned.
- De må ikke omgås kvinderne. - Stol på mig. Vil du jage Ela?
Hvorfor? Ørnen dræber slangen, når den dukker op.
Rør dem ikke. De smitter.
Vi må væk herfra. Sårene bringer død. Alt herinde er besmittet.
Vi må hurtigt ud herfra.
Store Vood, vi har brug for flere mænd til at bære alt det jern.
Vi får snart flere mænd.
- Du gjorde det med vilje, dit fjols. - Nej.
Rejs dig op.
Kom i gang med arbejdet.
Vi må lave mange af dem her.
Den vise Mogo er ikke enig.
Hvis Mogo er vis, så ved han, at hans idéer kun dur i frihed.
Uden frihed er Mogos ord kun blade i vinden.
Ela har ret, men Mogos hjerte er fuld af sorg,
Lad Mogo gå, før hans øjne ser blod.
Husk: Våben kan give dig friheden tilbage i dag.
Men i morgen kan de berøve dig den igen.
Vi kan ikke lade ham gå. Stop ham, Ela.
- Han har truffet sit valg. - Han overlever ikke I skoven.
Hvis han bliver, må han ofre sine idéer.
Mogos visdom er større end som så. Vi må respektere hans valg.
- Stands, gamle mand. - Hvor skal du hen?
Overalt og ingen steder.
Jeg leder efter bær, jeg kan spise og vand, jeg kan drikke.
- Hvilken stamme tilhører du? - De vilde kaniners stamme.
Og alle de andre dyr i skoven.
- Du lyver. Lyver du for og? - Det har jeg ingen grund til.
Du er en provokatør. Det er, hvad du er.
Se det her våben. Det er symbolet på guden Efferon. Fald på knæ.
- Hvad venter du på? - Fald på knæ.
- Kys det. - Gør som han siger, gamle mand.
Adlyd,
Du bad selv om det, din gamle idiot.
Nu er I Voods slaver. Jeg er jeres leder.
Det, der var jeres, er mit.
Jeg råder over liv og død.
Takket være det her våben, der har tvunget jer til at adlyde.
I må arbejde for mig, hvis I vil overleve.
Saml alle raske mænd og tag dem med til vulkanen.
Der skal de grave sorte sten frem dag og nat.
Hvis nogen vover at gøre oprør...
- Godt. - Kan de slå Voods våben?
Nej, men Vood forventer ikke et angreb. Han er for selvsikker.
Skynd jer.
- Jeg beder dig… - Forsøg ikke at flygte igen.
Nu har du ansvaret for kvinderne.
Hvis nogen forsøger at flygte, koster det dig livet.
Kom i gang med arbejdet.
I er de udvalgte. ler de krigere, ingen kan slå.
Efferon har udvalgt jer. I skal ære Vood og hans folk.
Vood fører jer videre. En dag bliver vi verdens herskere.
Hvad er der, Taag?
- Vood, hvorfor stopper vi ikke? - Hvad siger du?
Vood kan være tilfreds. Vi har overvundet mange.
Vi er herskere over dalen. Ingen tør gøre oprør.
Når man holder op med at bruge magt, er det begyndelsen til enden.
Vi lever kun i kampen. Krig er meningen med livet.
Hvad skal man ellers bruge våben til?
- Alle hader os, Vood. - Nej, de frygter os.
Vi kan ikke stoppe. Glem ikke Ela. Så længe han lever-
-er vil fare.
Jeg var hans slave. Han tvang mig til at følge med.
Jeg var nødt til at adlyde ham, men nu vil jeg hævne mig.
- På hvilken måde? - Vood er snu og glat.
Men han har et svagt punkt: Vood vil gøre alt for at demonstrere sin magt.
- Stol ikke på hende. Hun lyver. - Nej, hvad vinder jeg ved at lyve?
Hvis du vil have hævn, sørger du for, at han kommer herhen alene.
- Hvad er din plan? - Jeg vil udfordre ham.
Gå ud til Vood nu. Du er snu. Overbevis ham.
- Stoler du på hende? - Nej.
Men Vood skal vide, at jeg er her.
- Hvor er min far? - Han valgte at gå sin vej.
Han ville ikke se sin stamme slås.
Men du må kæmpe, Iza. Sammen med mig, mod Vood.
- De andre følger dig. - Det er selvmord.
Vores drenge er ikke krigere. Vood har en guds våben.
Våben er menneskets værk.
Vood har en hel stamme. Hvordan vil du stoppe dem?
Hverken antallet af mænd eller deres våben skræmmer mig.
De er anderledes, Iza. For dem har liv ingen værdi.
De nyder at dræbe. Det skræmmer mig, lza.
- Vi må standse dem. - Du udgyder også blod.
Hvad er forskellen så mellem jer?
Nu forstår jeg, hvorfor min far gik sin vej.
Jeg burde måske gøre det samme.
Se, Ela, det er det her træ.
Vi kan ikke slå Vood med nogle grene, Daal.
- Hvorfor stoppede du? - Jeg vandt, Kampen var slut.
Du kan ikke tænke på den måde. Det er dumt.
De har forfærdelige våben og slås for at dræbe.
Når I ligger på jorden, sprætter de jeres mave op.
Kom nu. Prøv igen.
- Du er for hård mod dem. -lkke hård nok.
Dy er blændet af din fars idéer. Hvorfor går du ikke bare din vej?
Min far traf sit valg, og jeg træffer mit.
Jeg vil hjælpe dig. Jeg bliver her.
- Kan du heller ikke sove? - Jeg var ikke træt.
Men nu vil jeg hvile mig.
Vood!
Han har en dreng og tre mænd. Kvinderne tæller ikke.
Du kan let dræbe ham. Et dusin mænd er nok.
- Jeg vil slås. Hvornår går vi? - Entusiasme gør dig utålmodig.
Det er en farlig følelse. Har Ela mistanke til dig?
Nej, det tror jeg ikke.
Gå tilbage. Sig, at jeg accepterer udfordringen og kommer alene.
Spænd den lidt mere og sigt.
Sig til dig selv: "Jeg er spidsen, og jeg vil ramme målet."
Jeg er spidsen. Ram målet.
Godt.
Tænk ikke mere på i morgen. lza kæmper ved din side.
Vi skal nok klare det.
Ela! Vood kommer i morgen. Alene.
- Okay, Lith. Gå hen til de andre. - Men Ela…
Gå hen til din plads og vær opmærksom.
Stop! Han er vores ven.
Undskyld, Iza. I mørket lignede han en af Voods mænd.
- Hvem er de, lza? - Banor og Jeda, mænd fra stammen.
- Hvordan er I kommet hertil? - Vi flygtede.
Vood tvang os til at arbejde. Ito døgn har vi vandret uden mad.
Det er bedre at dø, lza, end at være Voods slave.
- Hjælp os. - Ja, hvis I hjælper med at slå Vood.
Nej, du bliver her.
Ela! Ela!
Hvor er du, Ela?
Ela!
Bliv der.
- Vood! Vood! - Ela!
Pas på, Vood!
Jeg er her, Vood.
Vood!
- Skynd jer! - Vood!
Stands. Kom tilbage.
Kujon. Angrib.
Ela.
Du vandt, Ela.
Men en dag kommer der en ny Vood.
Husk, Ela: Våben kan give dig friheden tilbage i dag-
-men i morgen kan de berøve dig den.
Vold avler vold.
Oversættelse: Marie Andersen www primetext tv
....::::Rippet af Firewalker.dk::::....